- Hej, hvor er du? - På banegården.
- Er hun der? - Ja, men hun er sammen med en fyr.
Det gør mig ondt. Kommer du alligevel?
- Det ved jeg ikke. - Okay. Jeg sms'er dig adressen.
Jeg håber virkelig, du kommer.
Undskyld...
Undskyld!
Nej, nej, nej...
Undskyld, men du tabte den her. Den gik vist i stykker.
- Tak skal du have. - Det var så lidt.
Banegården lukker nu af sikkerhedsgrunde.
Den åbner igen klokken 05.30.
Undskyld? Hvad vil det sige, at banegården lukker?
Der kører ingen tog før i morgen tidlig.
- Så længe kan jeg ikke vente. - Der er taxier udenfor.
Jeg skal ikke bruge en taxi, for jeg kom for sent til toget.
- Duer billetten på en anden station? - Penn Station lukker også nu.
Receptionen afholdes på Rivington Street 102.
- Alt i orden? - Ja.
- Hvorfor står du udenfor? - Banegården er lukket.
- Vil du så bare stå her hele natten? - Jeg har fået stjålet min håndtaske.
- Hvor surt. - Det skete på en bar.
Nu har jeg kun en togbillet og min ødelagte telefon.
Det er jeg ked af.
Jeg finder på noget. Jeg har ikke brug for din medfølelse.
Jeg ville nu ikke vise medfølelse, men bare tilbyde at dele en taxi.
- Du kan ikke hjælpe mig. - Lad mig nu bare være sød.
Jeg har 80 dollars, sådan cirka. Hvor langt skal du?
- Til Boston, sådan cirka. - Nord for Harlem, altså.
Lige et øjeblik.
Undskyld...
- Damen her skal til Boston i en ruf. - New Haven.
New Haven. Hendes taske er blevet stjålet. Hun betaler derhjemme.
Jeg kommer til at køre hele natten.
Se, hvordan hun er klædt. Hvilken slags taske var det?
En Prada. Du får pengene og gode drikkepenge.
Det bliver over 1.000 dollars.
- Mener du det? - Turen koster 500.
Ganget med to, for jeg skal tilbage uden kunder.
- Jeg er med. - Og jeg skal stole på hende?
- Du skal ikke betale. - Du sender bare en check i morgen.
- Hvor ved du det fra? - Du har aldrig før snydt mig.
- Kortet blev afvist. - Okay, det sker. Jeg har et andet.
- Jeg bruger aldrig det her. - Det er nok, fordi det er udløbet.
- Så du kan både læse og regne? - Hør her, narrøv.
Din dame er strandet.
New York-taxier må slet ikke køre i Massachusetts.
Okay, jeg ringer til en ven.
Pinligt. Den er død.
Har du noget som helst, der virker?
Undskyld, hvis jeg står i vejen for alle dem, der gerne vil hjælpe dig.
Jeg kunne faktisk foretage mig noget andet.
Jamen så er jeg da ked af at opholde dig.
I lige måde.
Hej, skat. Undskyld, jeg kommer for sent.
Den slags sker. Bare kig ligeud, og gå med raske skridt.
- Tak. - Det var så lidt.
Du må undskylde, jeg var så uforskammet før.
Helt i orden. Vi har begge to haft en værre lorteaften.
Tro det eller ej, men i morges duede mine kreditkort faktisk.
Hvad så? Skal vi finde et hotelværelse?
- Undskyld? - Jeg mener ikke...
Ikke til os. Til dig. Hvis du ikke har nogen venner i byen.
Nej, og jeg har heller ingen mobil.
Og mine kreditkort var i håndtasken, så jeg er på spanden.
Okay. Skal vi lede efter din taske?
Har tyven måske bare lagt den tilbage?
Tit snupper de bare pengene og smider tasken.
- Kiggede du i barens skraldespande? - Nej.
Kan du huske navnet på baren?
Den begynder med "L".
- Den lå downtown et sted. - Downtown.
- Det ligger på vejen hjem. - På vejen hjem?
Vil du med på eventyr og finde din taske?
Okay.
Godt, så kom.
Hvor skal du hen? Downtown ligger mod syd.
Nemlig. Downtown.
- Jeg hedder i øvrigt Nick. - Jeg hedder Carrie.
Hyggeligt at møde dig, Carrie.
Var den der?
Jeg har en idé.
Den er desværre ikke dukket op. Men man ved aldrig.
- Det sagde politiet også. - De er ellers så hjælpsomme.
Men de sagde, at nogle tyve negler ting bestemte steder, -
- og nogle gange, så ved bartenderen noget.
Det er nemmere at sige det end at gøre deres arbejde.
Det er rigtigt nok.
Men der vanker nok en pæn dusør, hvis du kommer i tanke om noget.
En Prada?
Den har affektionsværdi, og jeg betaler meget for at få den igen.
Lige et øjeblik.
- "Affektionsværdi". Smart. - Det er rigtigt.
Tak for hjælpen. Du havde næppe afsat aftenen til at rode i skraldespande.
Jeg havde ikke planer om ikke at gøre det.
Hvad med alt det andet, du kunne foretage dig?
Du nævnte jo ikke, at skattejagt i skraldespande var på programmet.
Jeg skal til audition i morgen.
Jeg jammede lidt på banegården for at finde ud af, hvad jeg vil spille.
- Så du spiller trompet? - Ja.
Jeg har vist ikke set nogen spille trompet siden skoleorkesteret.
Vi findes skam, men vi marcherer ikke så meget som før.
- Jazz? - Lytter du til det?
Jeg har ikke forstand på det, men kender da "My Funny Valentine".
Jeg sang den faktisk på lejrskolen for Jonathan Weinstein bag et træ.
Jonathan Weinstein bag et træ? Hvad var ekstranummeret?
Jeg strippede til I'm too sexy for my shirt.
- Frygtelig pinligt. - Modigt.
Han løb sin vej. Og så var det slut med min jazzkarriere.
En skam. Hvilken karriere valgte du så?
Jeg er kunstkonsulent og er i byen for at købe et maleri.
- Hvad for et? - Jeg ved ikke, om du kender det.
Sikkert ikke.
Hvem er din yndlingsmaler? Kender jeg heller ikke ham?
Siger jeg det, ryger al min troværdighed.
- Nu er du nødt til at sige det. - Du er åndssvag.
Måske har vi heldet med os.
Jeg måtte indkassere nogle tjenester.
- Så jeg skal tage derhen? - Det er et grimt kvarter.
Tror du, at folk fra Wall Street stjæler tasker?
Nå, men tak.
Jeg håber, jeg har været til hjælp.
- Særdeles meget. - Jeg tror, han gerne vil belønnes.
Gruppekram? Et stort kys?
Jeg mindes, du sagde "pæn dusør".
Tager du kreditkort?
Så vi skal den her vej, ikke?
- Okay, jeg går med dig. - Tak, men du skal jo...
Du skal ikke tage hen til det hul alene.
Og det er i øvrigt den vej.
- Og det er okay med dig? - Absolut.
Min mand vil helt sikkert sætte pris på al din hjælp.
Du behøvede altså ikke hive manden på banen.
Det var ikke for at være mistroisk. Du er bare så flink.
Flink.
Det var så lidt.
Hvad skulle du i aften? Har det noget med din prøve at gøre?
Nej. Jo, på en måde.
Kender du det, at man er i syv sind, om man skal gøre noget bestemt?
Og man siger til universet: Hvis jeg skal, så giv mig et tegn.
- Er din prøve "det" eller tegnet? - Tegnet.
- Kender du Duke Terry og hans band? - Nej.
Han er en fantastisk pianist, som mangler en trompetist.
Jeg er vild med hans musik, så jeg tænkte: Hvorfor ikke?
Og hvad med det, du snakkede om?
- Det, som du skulle bruge tegnet... - Nå, det.
Det er... et bryllup.
- Vil du forpurre et bryllup? - Nej.
Det er indviklet. Der er bare en, jeg gerne vil møde.
- Bruden? - Nej.
Gommen?
Nej.
Hvad med dig? Håndtasken var vel en gave fra din mand.
Du mangler vist lidt glimmer.
Jeg har en ring, men den er til reparation i Boston.
- Okay, så siger vi det. - Tror du ikke på mig?
Det kommer ikke mig ved.
Så er vi her. Hold da helt op.
Lad mig klare det. Var det en sort Prada-taske?
- Lad os ringe til politiet. - Ja, de kommer engang i næste uge.
Har tasken nogen kendetegn?
Indeni står der "BD" med barneskrift.
Hvorfor "BD"?
Min stedsøn har skrevet det. Jeg hedder Brooke Dalton.
Hold nu op. Hvorfor sagde du så, du hed Carrie?
Carrie Bradshaw bor i New York. Jeg kender dig ikke og panikkede.
Bagefter må vi altså have en alvorlig snak, Brooke.
Vent på mig på Gaffney's nede ad gaden.
- Hvor mange kontanter har du? - Det ved jeg ikke. Måske 40 dollars.
- Du gør garanteret noget skørt. - Tak, fordi du ikke sagde "dumt".
- Du snupper den og stikker af, ikke? - Det ved jeg ikke.
Men det er spændende, ikke? Af sted.
- Er det dig, der savner en taske? - Ja, uden den ryger hele min stil.
- Four Seasons, Atlanta. - Michael Daltons værelse, tak.
Et øjeblik.
- Hallo? - Hej, skat.
- Er alt i orden? - Ja, jeg kunne bare ikke sove.
Jeg ville bare sige, jeg elsker dig.
Jeg elsker også dig. Fik du købt maleriet?
Ja, jeg fik det for 225.
Jeg er glad for, det kom i hus til sidst.
Selvfølgelig. Tillykke.
- Fik du min besked? - Nej, min telefon er i stykker.
Det undrede mig også, du ringede til hotellet. Planerne er ændret.
Jeg tager et morgenfly og er hjemme klokken otte.
Så kan vi fejre købet med morgenmad.
Vil du ikke bare slappe af? Skulle du ikke med et senere fly?
Pyt. Jeg vil ikke blive her længere end nødvendigt.
Du knokler jo. Bliv dog, og så spiser vi morgenmad, når du er udhvilet.
Flyet er booket.
- Er du okay? - Ja, jeg er bare træt.
Din stakkel. Så må du hellere komme i seng. Vi ses i morgen.
- Okay. - Jeg elsker dig.
Prada-tasker fra her til aften. Tyler sagde, du kender den.
- Damens kreditkort ville hjælpe. - Vi stjæler ikke punge.
Så dybt vil I nemlig ikke synke.
- Her er den. - Dagens tilbud: 900.
- Den pris fik Tyler. - Og jeg betalte ham.
- Prøver I at platte mig? - Ring ham op.
Han siger bare, jeg ikke har betalt, og så bliver jeg snydt.
Undskyld. Jeg føler mig så dum.
- Du skal til noget og ligner... - En hjemløs?
- Nej. - En hård negl?
Nej, lad os bare sige hjemløs. Undskyld, jeg tilkaldte politiet.
- Jeg troede bare... - Jeg ikke kunne få tæv på egen hånd?
Det kunne du sikkert. Jeg mente bare, du var på dybt vand.
Hvordan gør man sig fortjent til Deres tillid, miss Bradshaw?
Håndtasken er væk. Hvad nu?
Det er ligegyldigt. Det var forbi, da jeg missede toget.
Hvad var forbi?
Mit ægteskab. Jeg var nødt til at være hjemme før ham.
Nå, så han ved ikke, du er i New York?
Nej, det er... indviklet.
Jeg er helt med.
Hvad mener du med det?
Det er jo til at regne ud. Ringen mangler, -
- du skal være hjemme før manden, og han ved ikke, du er i New York.
Beskylder du mig for at have en affære?
Nej, jeg siger bare, hvordan det ser ud i mine øjne.
Det er fint nok. Vi er kun mennesker og begår fejl.
Okay, Einstein. Hvorfor ringer jeg så ikke bare til min elsker om hjælp?
Det ved jeg ikke. Han ved måske ikke, du er gift.
- Vent lige lidt. Vent. - Hvad vil du?
Tak, men gør du bare det, du skulle, før jeg kom og ødelagde din aften.
Du ødelagde ikke min aften. Jeg gemte mig på banegården for at undgå...
Min aften var noget lort, før du kom, men din aften...
Hvis vi kan redde dit ægteskab... Det ville gøre mig til dagens helt.
Det siger jeg da ikke nej til.
Jeg vil ikke blande mig, -
- men det vigtige er, at du kommer hjem i nat, ikke?
- Ja. - Hvornår skal du være hjemme?
- Allersenest klokken syv. - Okay.
Så skal du af sted halv fire? Fire? Der er tid nok.
- Manhattan. Carmel Car Service. - Carmel Car Service.
- Hvad koster en tur til Boston? - 447 dollars.
Er dét det billigste?
- Okay. - Hvad sagde de?
- 447 alt iberegnet. - Kan du skaffe det?
Det tror jeg. Min ven er med til brylluppet.
- Det ville være fantastisk. - Vent med at takke mig.
- Er jeg klædt på til et bryllup? - Det er nok bare en reception nu.
- Tak. - Du er jo faktisk dygtig.
"Det var pænt ment." "Selvfølgelig."
- Vil du spille det i morgen? - Det ved jeg ikke. Måske.
Gør det. Ham Duke-drengen kan helt sikkert lide det nummer.
Duke Terry.
Nu må vi se. Jeg har jammet med hans bassist, Lukas Wells.
- Han syntes om min musik. - Det er da godt.
Nå, nok om mig. Du er meget mere spændende.
Min tur? Okay. Jeg er ret ligetil.
Jeg har en bror. Min mand arbejder i finansverdenen.
Jeg kan ikke vise et foto af ham, da min telefon er i stykker.
- Meget belejligt. Hvordan mødtes I? - Jeg arbejdede i London i Sotheby's.
- Stor kanon. - Efter nogle år i London fik jeg...
På fransk siger man dépaysement.
En følelse af hjemløshed.
Og jeg havde svært ved at få venner i London.
Nej, hvor trist.
Så chefen lod mig tage til Boston til en udstilling. Og der var Michael.
Har du nogensinde følt og vidst inderst inde, -
- at en anden ville få en stor rolle i dit liv?
Ja.
Hans kone havde lige forladt ham til fordel for en anden.
Hun tog børnene, så det sidste, han ønskede sig, var et nyt forhold.
Jeg kan ikke forestille mig dig som det sidste, en mand kunne ønske sig.
Tak.
Jeg købte maleriet, min chef ville have, og sendte det alene tilbage.
Og jeg har ikke været i London siden.
Det lyder kringlet. Du er en modig pige.
Jeg er stadig stolt af det i dag. At jeg var...
At jeg var pigen, der så kærligheden og greb den.
Min ven hænger sikkert i baren. Så kan vi forhåbentlig få dig hjem.
Er den person, du ville tale med, også til stede?
Med vores held? Sikkert.
- Er det virkelig så slemt? - Hvad?
Det, der venter dig deroppe.
Nej, det er ikke noget.
Det er en slags eks.
Og har denne slags eks et navn?
Hannah. Jeg har ikke set hende i et stykke tid.
- Sluttede det på en grim måde? - Findes der andre måder?
- Har de lige dyrket sex herinde? - Det vil man nødig vide. Men ja.
- Er det her? - Godt spørgsmål.
Jeg kender kun Danny og gommen.
Kender du hende?
Nej. Nej, det gør jeg ikke.
- Klarer du det? - Ja ja.
- Du må ikke have det dårlig med det. - Jeg har det ikke dårlig med det.
- Jeg har det dårligt med det. - Rettede du lige på mig?
- Er jeg nu begyndt på det? - Det har kløet i dig at gøre det.
Jeg har rettet på dig i hovedet hele aftenen.
Det er da godt, vi er nået så langt, at du nu tør gøre det åbent.
- Herfra kan det kun gå galt. - Jeg gik vist glip af alt det gode.
Tak. Hvad står PWC for?
- Pis. - Er vi det rigtige sted?
- Det er vist ikke et bryllup. - Det var sgu på tide.
Hvor er resten af bandet? I kommer en time for sent.
Trafikken, beklager. Men jeg er klar til at holde skansen.
- Hvad nytter én saxofon? - Det er en trompet.
- Og sangerinden er her. Hun er god. - Det betaler jeg ikke 5.000 for.
Nej. Men vi skal have 600 i forskud. Hvis nu de andre ikke kommer.
- Ikke tale om. - Så må I hygge jer med dj'en.
- 350. - 500. Det er ti procent og rimeligt.
Okay. Kom så i gang, mens jeg henter pengene.
I kan opbevare jeres sager i værelse 1107.
Nej, Nick.
- Jeg kan ikke synge. - Jeg har hørt noget andet.
- Jeg klarer det aldrig. - Jo da. Og der skal være en sanger.
Du vil hjem, ikke? Forestil dig, du står foran ham Jonathan.
- Weinstein. - Ja, et rum fyldt med hans slags.
- Men behold tøjet på. - Det kan jeg ikke, Nick.
Så vent med at smide det til finalen, for det nummer er svært at overgå.
Showtime, mine damer og herrer. De uforlignelige...
Nick Vaughn, trompet, og Brooke Dalton, vokal. Vi lægger ud med -
- en smægtende, vemodig "My Funny Valentine".
Hallo, I to!
- Hvor var det vildt! - Du var fantastisk.
Værelset. Den her vej.
Hallo? Kom bare.
- Jeg ringer lige til Danny. - Kan du huske nummeret uden mobilen?
- Kan du ikke nødnumre udenad? - Jeg er ikke så tit i nød som dig.
Danny, hvor fanden er du? Du har givet mig den forkerte adresse.
Jeg skal låne 450 dollars.
Det er en længere historie. Min telefon er død, så læg en besked.
- Tror du, han får beskeden? - Det ved jeg ikke.
- Jeg har en anden idé. - Skal jeg være bekymret?
- Receptionen. Goddag, mr. Childers. - Jeg skal bruge en vogn til Boston.
Med Deres sædvanlige vognselskab? Og hvordan vil De betale?
- Kan det komme på hotelregningen? - Naturligvis, mr. Childers.
Den er her om ti minutter.
- Tror du, det går? - Det får vi se om ti minutter.
- Det er en fin trompet, du har. - Takker.
Bare den kan dække kautionen, når vi bliver anholdt.
Det burde den. Jeg fik den for en fin forlovelsesring.
Er de her malerier malet af ham kunstneren fra London?
- Hvor vidste du det fra? - Man har vel forstand på god kunst.
Du er en nar. Det spændende ved hotelkunst -
- er ikke selve værket, men det, der er bag det.
- Et pengeskab? - Nej. Har du hørt om hotelgraffiti?
Det var en en komiker, der fandt på det.
Han begyndte at tegne bag på malerierne.
Så lad os krydse fingre.
- Wow. - Hvad?
- Det må man da bare beundre. - Det er det bedste, jeg har set.
"Jeg må videre. Luderne er kommet."
Vi bør nok ikke røre noget herinde.
- En vogn til mr. Childers? - Ja, chaufføren er her.
- Men De er ikke mr. Childers. - Nej, mr. Bradshaw.
Jeg følger hans gæst på vej.
Selvfølgelig. Jeg ringer lige til værelset.
Det er lige meget. Hvad med en lille en? Er den der bar på Halston åben?
Ja. Skal vi tage derhen?
Tak, undskyld ulejligheden.
- Vi har stadig tid til at nå det. - Men ingen penge eller en plan.
- Vi skal bruge en tidsmaskine. - Det har vi næsten.
For nogle år siden kunne man ringe 1993 fra en mønttelefon, -
- og så fortalte en newyorker, hvad der skete på det sted det år.
Det var sjovt.
Så langt tilbage behøver jeg ikke ringe. Jeg skal bare ringe til i går.
Lad os prøve.
Hvad ville du sige til dig selv?
Brooke? Det er dit fremtidige jeg. Hun tror ikke på mig.
Selvfølgelig ikke. Du skal fortælle hende noget, som kun I to ved.
Det ar, du har i panden, som du siger til folk, du fik i Argentina.
Det fik du i virkeligheden under en Hanson-koncert.
- Fed historie. - Ssh, modtageren betaler.
Pam fik dig til at crowdsurfe, så du ramte afspærringen -
- og endte på skadestuen.
Så nu tror du på mig? Hvad du end gør, -
- så lad være med at tale med fremmede på Grand Central-banegården.
Bare drop New York fuldstændig.
Bliv hjemme, se en film, bestil takeaway, tag et bad, og gå i seng.
Så vil alt være i orden i morgen.
Men så ville du ikke have mødt mig.
Jeg ved stadig ikke, om det er godt eller skidt.
- Nå, hvad kan vi ellers gøre? - Så let slipper du ikke.
Niks, du. Jeg skal ikke rode med rum og tid.
- Hanson. - Okay så. Kom med den.
Men jeg ringer til 2004.
Nick, det er mig. Dig, fra fremtiden.
Klovnen troede på det.
Når Red Sox kommer i finalen, skal du spille på dem som vindere.
Ja, det lyder skørt, men gør det.
- Okay, farvel. - Var det dét?
Har man en tidsmaskine, skal man da spille på resultater.
Og... det virkede ikke.
- Hvad med en bus? - De kører ikke om natten.
Chinatown-busser gør og koster kun 80 dollars.
- Har vi det? - Nej.
Men det er lettere at skaffe end 500.
Nå, vi gjorde vores bedste.
Men tiden løber snart ud.
Kan du ikke bare ringe til din mand og sige, du er i New York?
- Det ved han godt, jeg er. - Han behøver ikke vide hvorfor.
Det ved han også.
Hvorfor skal du så nå hjem før ham?
Skal du ordne noget, før han kommer hjem?
Uanset hvad, er han en idiot, hvis han hænger sig i det.
Selv hvis jeg skulle ordne noget, når jeg det ikke.
Så lad os rette op på, at du ikke får klaret det.
Kan en anden ikke gøre det for dig?
Jeg har ingen mønter. Hvad med dig?
Tag den nu.
Pam, det er Brooke. Undskyld, jeg ringer så sent.
- Er der noget galt? - Du må gøre mig en kæmpe tjeneste.
Bare sig til.
I min baghave er der en nøgleboks ved poolfilteret.
Gå op i soveværelset. På sengen ligger der et brev til Michael.
Tag det med hjem, men lov mig, at du ikke læser det.
Selvfølgelig ikke.
Klokken er 4 nu. Hvor lang tid har jeg?
Tre timer.
Må jeg låne telefonen efter hende?
- Det skal jeg nok klare, Brooke. - Du er en skat. Tak.
- Det var så lidt. Ring om en time. - Okay.
- Det skal nok gå. - Okay. Farvel.
Det er første gang, jeg ser dig være glad.
Jeg er bare lettet. Jeg ser anderledes ud, når jeg er glad.
Det var godt, det blev klaret.
Og du kunne aldrig finde på at være utro.
Er du typen, der idealiserer kvinder, Nick?
- Det er en farlig vane. - Jeg er en farlig karl.
Det var derfor, du fik en blodtud. Har Danny lagt en besked?
Ja. Han gav mig den forkerte adresse. Han bliver ordblind, når han drikker.
Hvor er det?
Det er lige meget. Jeg tager ikke derhen.
Lad os bare gå rundt. Central Park skulle være ret sikker om natten.
Så slemt kan det da ikke være.
Har det noget med hende Hannah at gøre?
For jeg stiller gerne op. Jeg er jo majet helt ud.
Klokken er mange.
Du undervurderer mig. Jeg er en god livvagt eller åndelig vejleder.
Jeg kan være din Jesper Fårekylling.
Hun er der sammen med en.
Nå, okay.
Du reddede jo mit ægteskab, og det gør dig ligesom til...
En helt.
Og helte er ikke bange for at møde deres eks.
Vi kan lade, som om vi er kærester.
- Så skal hun nok blive jaloux. - Hun ved, du ikke er min type.
Det var bare det første, der faldt mig ind.
Måske tror hun, jeg har lavet om på dig. Det vil gøre hende tosset.
Vil du, Nick Vaughn, være min...
- Carrie Bradshaws. - Brooke Daltons fiktive kæreste?
Jeg håber, det er det rigtige sted, for jeg kan kun én sang.
- Nick! - Hej.
Jeg kunne kun skaffe 350. Jeg håber, det er nok.
- Hej. - Hej. Jeg hedder Brooke.
- Danny. - Tak for hjælpen, Danny.
Men behold bare pengene. Vi har klaret problemet.
Hvad? Jeg solgte en nyre.
Ikke min egen, men hvad så når luderen vågner?
- Det er gas. Hun vågner ikke. - Er det med den på?
Jeg gør ham flov. Har du lyst til noget, Brooke?
Du lægger an på en, der er optaget.
- Ikke på den måde. - Det er ikke til os.
Jeg sover på Dannys værelse. Lover du at lade være med at pisse i skabet?
Det lover jeg ikke. Måske har jeg drukket en del.
Jeg spekulerer på, om jeg har fået for meget.
Men hvis man kan spørge sig selv om det, må svaret vel være nej.
- Danny har læst filosofi. - Og jeg har en teori.
Optagne kvinder til et bryllup er faktisk ikke altid optagne.
- Har du slet ikke lyst til noget? - Ellers tak, Danny.
Dave! Din gamle sjover. Hvordan går det?
- Skal jeg gå udenfor? - Bliv her.
Hej.
- Hannah Dempsey, Brooke Dalton. - Hyggeligt at møde dig.
Trafikken var slem, så jeg troede, jeg havde misset dig.
Gjorde du? Eller, ja, det gjorde du.
- Men nu er du her. - Ja.
Jeg troede også, jeg ville misse dig. Og det gjorde jeg, indtil nu.
- Vi kan blive ved i mange minutter. - Timer.
- Vi er kun rappe i replikken sammen. - Ellers er jeg nærmest kedelig.
Er du her i embeds medfør?
- Nej, det... - Jo.
Han skal til audition hos Duke Terry i morgen.
Nick, det er da fantastisk.
Han har spillet med Lucas Wells, og Lucas kunne lide hans musik.
Det tror jeg gerne. Okay, lad mig høre alt om det.
Værsgo, skat.
- Cole, det er Brooke. - Hyggeligt at møde dig.
- Og det er Nick. - Hej.
Nick skal til audition hos Duke Terry i morgen.
Nå, jazzmusikeren? Vi har set ham live en masse gange. Godt skuldret.
Tak.
Det er lidt sent, men skal vi snuppe en kop kaffe et sted?
Desværre, vi skal nå noget. Vi kiggede bare forbi.
Vi vil ikke opholde jer. Men hvis det er, bor jeg på SoHo Grand.
Okay.
- Hyggeligt at møde dig. - I lige måde.
- Hyggeligt. - Farvel, Cole.
- Hvorfor stak vi af på den måde? - Vi stak da ikke af.
Jo, det gjorde vi.
Jeg ved alt om at stikke af. Det er det nemmeste.
Jeg har ikke set hende i seks år.
- Du klarede det fint. - Nej. Det var frygteligt.
Det var pinligt. Jeg er ked af, at du så det.
Efter seks år burde jeg have noget mere interessant at sige.
Jeg tror ikke, hun lagde mærke til det.
Seks år?
Hvordan mødtes I?
På universitetet. Jeg var begyndt på medicinstudiet, tro det eller ej.
Det gør jeg ikke. Men jeg har en god fantasi.
Det var ikke rigtig mig.
Jeg brugte al fritiden på musik og koncerter.
Hannah var den første, der bakkede mig op i mit valg.
En god pige.
Hun arbejdede med grafisk design. Det var hendes store kærlighed.
Hun elskede da også dig, ikke?
Det kommer jeg i tvivl om nogle gange.
Men sjældent mere end 50 gange om dagen.
Hvad skete der?
Hun blev tilbudt et job i Philadelphia.
Og kvik, som jeg var, troede jeg, det var det rette tidspunkt til...
Åh nej.
Så jeg købte en ring. Den kostede en bondegård.
Jeg knugede den hele dagen, til jeg fik krampe i hånden.
Da jeg kom hjem til vores lejlighed, -
- hamrede mit hjertet, og jeg svedte.
Ikke af nervøsitet, -
- men af spænding.
Jeg var meget spændt. Jeg var virkelig...
Jeg var virkelig glad.
Jeg gik ind, og da jeg så hende, vidste jeg bare, at noget var...
anderledes.
- Ligesom dit franske ord. - Dépaysement.
Og hun sagde, -
- at det nok var et godt tidspunkt at holde en pause.
Det er forfærdeligt.
Hvad gjorde du?
Hvad kunne jeg gøre?
Tigge? Græde?
Jeg gjorde ingen af delene, men sad bare dér, helt knust.
- Jeg blev fuldstændig... - Overrumplet.
Det var dét. Indtil i aften.
Jeg ankom til banegården klokken 12 og kunne bare ikke forlade den.
Du hang til tørre, og nu hænger du på mig.
- Hænger jeg på dig? - Desværre.
Det lyder slemt, når du siger det på den måde.
- Undskyld. - For hvad?
Fordi jeg har ladet dig sidde her uden at få dig til at gå derind igen.
Nej, det kan du godt glemme.
Du tager ikke helt til New York uden at gøre noget.
Jeg troede, hun var alene. Ikke på en trist, men en romantisk måde.
Sådan en pige er aldrig alene, så drop den undskyldning.
Og der var noget mellem jer. Det så vi begge to.
Det betyder intet.
- Det betyder, du har en chance. - For at blive jordet?
Det har du været siden det med ringen.
Og din chance kan være én ud af en trillion eller én ud af to.
Og det her handler om at fortryde, hvor man har alt at vinde.
Der var en gnist, Nick.
Og ham fyren, hun var sammen med, Cole...
Den slags har jeg set masser af. Du er tusind gange mere værd.
- Hvad skete der med en trillion? - Han var høj.
Hun er måske ikke sammen med ham. Hun sagde "jeg bor på SoHo Grand".
Du skal jo ikke fri til hende.
Hvad nu hvis jeg frier til hende ved et uheld?
Hvorfor synes et enkelt valg altid for småt til at have stor betydning?
Det ved jeg ikke.
Men nogle gange må man bare træffe valget og tage springet.
Det har du ret i.
Jeg gør det. Åh nej...
- Vil du holde mig i hånden imens? - Nej, giv mig din trompet.
Hun blev glad. Vi skal spise frokost sammen i morgen. Alle tre.
- Også ham fyren? - Nej.
- Mig? - Niks.
Nick, tal nu med mig.
Hun er gravid.
Men det er nu meget godt. Ved du, hvad hun sagde?
At hun glæder sig over min audition, for hun har altid troet på mig.
- Det er jeg rigtig ked af. - At du er et fjols? Også mig.
Klarer du den?
Ellers må jeg slås med skyldfølelse.
Så har jeg det ad helvede til.
Jeg har nok ikke haft det bedre, siden hun forlod mig.
For nu har jeg i det mindste noget konkret at forholde mig til.
I stedet for alle de år, hvor jeg har forestillet mig alt muligt...
Jeg ved, det er slut.
Så det skal du have tak for.
Jeg venter stadig på slutningen.
Hun sagde, at hun aldrig havde været lykkeligere.
Jeg må vel tage det som en voksen og bare have det okay med det.
Og det er noget værre lort. Så det siger jeg også tak for.
Nå?
Hvad vil du så gøre nu?
Vi har vendt alle vigtige emner i vores liv. Hvad er der tilbage?
Hyggesnak.
Kom.
- Det er over min sengetid. - Vi kører vist begge på dampene.
Og du skal til audition i morgen. Du burde sove eller øve dig.
- Det er lige meget nu. - Hvad mener du?
Jeg tager ikke derhen.
Men du tog jo til New York for at få et tegn, og den audition var tegnet.
Ja, men pigen var "det".
Så let slipper du ikke. Jeg hørte dig spille, og du elskede det.
Jeg har det lidt, som om kærligheden ikke er gengældt.
Lad os gøre det.
CLAIRVOYANT
Lad os tale om fremtiden. Vi kan finde et tegn til dit tegn.
Tager du virkelig det alvorligt? Det er fup.
De siger noget vagt, og hjernen udfylder resten.
Jeg forventer heller ikke, at vores problemer bliver løst.
- Så er det jo lige meget. - Og hvad så?
Jeg behøver ikke at kende min fremtid.
Man behøver ikke tro på det for at få noget ud af det.
Okay.
Er der overhovedet åbent?
Goddag.
- Du er dygtig. - Vidste du, vi kom?
Nej, jeg skulle bare ud med skraldet.
Vil I læses?
- Vi har ingen penge. - Det ved jeg. Jeg kunne ikke sove.
Så det er rart med selskab. Kom indenfor.
Det ved han? Skal jeg være imponeret eller føle mig fornærmet?
Okay, hvem vil først?
Bruger du ikke tarotkort eller en krystalkugle?
Det gjorde jeg førhen. Min kone mente, -
- at folk havde det bedst med at se mig gøre noget.
Men jeg kigger faktisk bare på jer og siger, hvad jeg ser.
- Hvor er din kone nu? - Hun er gået bort.
- Det gør mig ondt. - Det er i orden.
Okay, hvem vil først?
- Ham. - Hende.
Jeg ser en trompet.
- Du er musiker. - Du har nogle utrolige evner.
Virker hver gang, selv over for skeptikerne.
Nå, unge dame.
Hvad skal vi stille op med dig?
Du står ved en korsvej.
Du tror, du ved, præcis hvad dit problem er.
- Og du tager fuldstændig fejl. - Hvorfor det?
Du tror, du er fanget af det, der sker for dig.
Du har faktisk nogle muligheder, men er bare bange for at se på dem.
Okay. Hvilke muligheder har jeg?
- Du kunne gå din vej. - Fra hvad?
Det ved jeg ikke. Men det gør du.
Man kan altid gå sin vej, og nogle gange skal man gøre det.
Du kunne få en fremtid med fyren der.
Og det siger jeg ikke bare til alle, der kommer.
Nick er alle tiders, men jeg er altså gift.
Du spurgte mig om dine muligheder. Jeg står ved, hvad jeg ser.
Men hvad nu hvis de ting, der virkelig betyder noget, -
- er ting, jeg ikke har nogen indflydelse på?
Ved du, hvad det vigtigste var, jeg lærte af mit lange ægteskab?
- Efter et helt liv med den samme? - Hvad?
At man ikke må lade dem, man elsker, bestemme, hvordan man elsker.
- Det er nemmere sagt end gjort. - Beklager. Ingen penge tilbage.
- Må jeg låne telefonen? - Brug den i værelset nede ad gangen.
- Der kan du tale mere uforstyrret. - Tak.
Så kan Nick og jeg sludre lidt.
Har du nogen lottotips?
Nej, og heller ikke til hestevæddeløb eller roulette.
- Hallo? - Det er mig.
Jeg fik ikke fat i brevet. Nøglen var der ikke.
Hvad? Den ligger i boksen ved poolen.
Nej, den gør ej. Jeg fandt boksen, men nøglen var væk.
Nogen må have taget den uden at lægge den tilbage.
- Du kan bryde ind. - Det prøvede jeg.
Jeg gik om bag huset og smadrede havedøren, men alarmen gik i gang.
Undskyld. Jeg gik i panik og løb.
- Det er i orden, søde. Du prøvede. - Det må du undskylde.
Klokken er fem, så få noget søvn.
Okay. Farvel.
Jeg var til fest lige efter studiet. Musikken gik i gang.
Det var "Moon River".
Og så kom der en pige.
Den smukkeste pige, jeg nogensinde havde set.
Hun kom hen til mig og hev mig direkte ud på dansegulvet.
Jeg kunne slet ikke danse, men det var lige meget.
Jeg gjorde mig gerne helt til grin bare for at få ét minut med hende.
Og det fik jeg.
Og det hele begyndte med en sang.
Wow, I lyder som det perfekte par.
Ser du, Nick, det perfekte findes ikke.
Der vil altid være kampe. Man må bare vælge, hvem man vil kæmpe med.
Er du okay?
Han er bare clairvoyant. Hvad ved han?
Jeg føler mig forbigået. Han talte ikke om min fremtid.
Vil du gøre et forsøg?
Jeg ved, du prøver at opmuntre mig. Det er sødt af dig.
Men det her er noget værre rod. Undskyld, jeg blandede dig ind i det.
Betyder det nej?
Vil du virkelig kende din fremtid?
Måske ikke.
Du arbejder som musiker, til læberne falder af. Du er anerkendt.
- Du har en... - Maserati?
En hund og kreditkort, der virker.
Du forelsker dig i kvinden, der fortjener dig.
Og hun stoler på dig.
Hvis jeg er så heldig, kunne jeg ikke finde på at skuffe hende.
Michael og jeg har bryllupsdag den 17. august.
I år fik jeg den idé at overraske ham, mens han var i Atlanta.
Jeg ville tjekke hans sidste møde på hans computer og ser så en e-mail.
Den er markeret "Vigtig", og emnet er "I aften".
Den handler faktisk om et møde. På Ritz Carlton, værelse 1216.
Klokken 12 om natten, underskrevet "L".
De følgende måneder skrev han "Lynn" til hende, og hun svarede med...
"Linny".
- Hvad gjorde du så? - Ingenting.
Jeg læste bare e-mailene om og om igen som en roman.
Han fortalte hende om meget personlige ting.
Bekymringer.
Sjove ting.
Den slags, man fortæller en, man elsker.
Og jeres ægteskab?
Det var umiddelbart som før.
Bortset fra at hvert et blik, hver en sjov bemærkning...
hver gang vi elskede...
Det hele blev gjort til løgn.
Jeg var helt lammet og kunne ikke konfrontere ham med det.
Det er mit liv, mit ægteskab. Det her er min verden -
- og min eneste chance for kærlighed.
Men så sluttede det. Han sagde, han havde dårlig samvittighed.
Så måske havde han valgt mig.
For to dage siden tog han så til Atlanta.
Jeg tændte computeren, og der var en e-mail fra hende, hvor der stod:
"Jeg hører, du er i byen. Skal vi ses i morgen aften?"
Jeg blev rasende og fik lyst til at flå øjnene ud på ham.
Så jeg skrev et brev til ham.
Om hans søde ord til hende og alle de lede ting, jeg ville sige til ham.
Jeg havde tænkt på at skrive det brev i månedsvis.
Så tog jeg forlovelsesringen og vielsesringen, -
- kom dem i kuverten og lagde den på puden.
Men nu tager han hjem i stedet for at mødes med hende.
Da jeg sad der i baren...
indså jeg pludselig, at jeg elsker Michael.
Og jeg blev overvældet af alt det, vi havde oplevet sammen.
Og alt det, vi havde til gode.
Jeg indså, at jeg havde tabt det hele på gulvet.
- Det tror jeg ikke, du har. - Jo, det har jeg.
Du har ikke set brevet. Det kan ikke reddes.
Jeg kunne have talt med ham, tilgivet ham eller fundet ud af det.
Men jeg kan ikke rette op på de giftigheder og det had.
Derfor...
var jeg nødt til at nå hjem og fjerne beviserne.
Så jeg rejste mig for at tage min taske, men da jeg vendte mig om...
Så var den der ikke.
Nogle gange tænker jeg på hendes hud. Om den mon er blødere end min.
Lad nu være med det, Brooke.
Jeg hader ham for det.
Men du elsker ham.
Hvad nu hvis han elsker hende højere?
Det kan jeg ikke forestille mig.
Men det er muligt, ikke?
At møde den perfekte for en, selvom man er forpligtet over for en anden.
Nej.
For er man det, leder man ikke efter det perfekte ved en anden.
Du siger bare, hvad jeg gerne vil høre.
Hvis det er det, du vil høre, har du vist allerede besluttet dig.
Jeg tror, han finder brevet og ringer til dig med det samme.
- Hvad hvis du tager fejl? - Så må du tage skraldet.
Men du var i det mindste modig. Du stak ikke af.
Du holdt din del af aftalen.
Han vil nok tigge dig om tilgivelse. Han begik en fejl, og det ved han.
Vi elsker dem, vi elsker. Surt show.
Jeg kommer lige om lidt.
Er her et toilet?
Taxi!
- Får jeg ikke også et brev? - Jeg må af sted.
- Hvorhen? - Skal I med?
- Hun har ingen penge. - Lad mig lige klare det her.
Jeg besøger min mor i Indianapolis og finder på noget der. London, måske.
- Hvordan det uden ID eller penge? - Det ved jeg ikke.
- Jeg kører. - Super. Tak.
Jeg lader dig ikke stikke af.
- Jeg tror, jeg ved, hvem du er. - Hvem?
Pigen, der ser kærligheden og griber den.
- Måske har jeg valgt den forkerte. - Lige før sagde du, du elskede ham.
Det sagde du. Jeg havde ikke sagt det i en halv time.
- Der må være en bedre måde. - Har du flere skidesmarte idéer?
- Lige nu er jeg din bedste rådgiver. - Det siger jo ligesom alt.
Hvis jeg må tage imod råd fra en, jeg mødte for fire timer siden, -
- er jeg på skideren.
Du droppede studiet for musikken, og nu spilder du dit livs chance, -
- fordi du blev vraget af den pige, du elskede.
Det gør ondt, ikke, Nick? Hvem må nu tage skraldet?
Du er ikke byens største taber, men kun fordi jeg stadig er her.
Okay.
Jeg hader det her udtryk, så undskyld, -
- men kan vi ikke lige trække vejret? Bare trække vejret.
Det har været en lang nat.
Vi har et par timer, før du skal med toget.
Jeg kender et varmt sted, hvor vi kan slappe af.
Danny?
- Hvor tror du, han er? - Han er sikkert dejset om et sted.
- Gå du bare på toilettet først. - Tak.
- Er du sulten? - Hundesulten. Hvad har vi råd til?
Jeg ville skrive det på værelset. Vi har vist et budget på 300 dollars.
Overrask mig.
- Nick? - Ja.
Du må undskylde det, jeg sagde. Jeg gik vist lidt i forsvarsposition.
Definér det.
Grov.
Tarvelig.
Sammensat.
Okay.
Undskyld.
Hvad har du gang i?
- Jeg kan ikke. - Undskyld.
Undskyld.
Du ventede i det mindste nogle timer.
Så føler jeg mig ikke bare som en trøsteven.
- Fik jeg nævnt, du er charmerende? - Du brugte nogle andre ord.
Hvad var det nu? "Byens største taber"?
Undskyld.
- Jeg har en idé. - Okay.
"Tak for Deres ophold. Hjælp os med at blive bedre. Værelsets stand."
Strålende.
Altså ikke skinnende eller lys, men fin stand.
"Renhed". Stærkt forbedret.
- "Indretning". - Kedelig kunst, men det fiksede vi.
"Vil De bo her igen?" Den springer vi over.
"Hvad synes De samlet set om Deres ophold?"
Oversteg alle forventninger.
Hvordan kan en af de værste aftener i mit liv også være en af de bedste?
Det ved jeg ikke.
Jeg tror, der var en grund til, at vi mødtes på banegården.
Jeg tror, det var meningen, at vi skulle finde hinanden.
Ved du, hvorfor jeg fortsatte med musikken?
- Fordi Hannah ville have det? - Egentlig ikke.
Jeg drømte om engang at spille med en som Duke, og at Hannah kom ind.
Og så ville hun se, hvad hun havde givet afkald på.
Hun ville gøre et nyt forsøg.
Vi havde nok begge nogle ting, som vi havde udskudt alt for længe.
Sig, hvad du tænker på.
Jeg vil se, om jeg er god nok. Men ikke til hende, til mig selv.
Sig, hvad du tænker på.
- Jeg vil smadre ham. - Fint. Han fortjener det.
Men du elsker ham.
Men jeg elsker ham.
Jeg må tilbage og se, hvad vi er parate til at gøre ved det.
For jeg ville aldrig kunne tilgive mig selv, -
- hvis ikke jeg kæmpede for det.
Det er slut med at stikke af, men lige nu...
skal vi bare nyde det her lidt længere.
Nick, det er dig igen.
Jeg vil lige give dig et råd til.
En aften står du og spiller på Grand Central -
- og finder på gode grunde til ikke at møde pigen, der knuste dit hjerte.
Og du kommer til at møde en.
I begyndelsen virker hun... kølig.
Hun lyser langt væk af problemer.
Hun snupper alle dine penge. Du får sikkert også en blodtud.
Men...
bliv sammen med hende.
Du får mere brug for hende, end hun har brug for dig.
Og sidst på natten har du lyst til at sige noget, men lad være.
Hun ved allerede, hvad det er.
Bare giv hende et kys, ønsk hende held og lykke...
og...
tak hende...
for at vise dig, at man kan elske mere end én i livets løb.
Vent. Nick, det er Brooke.
Lad være med at betale kreditkortregningen den måned.
Okay.
Han sagde, at det havde han heller ikke tænkt sig.
- Held og lykke. - Tak, Nick.
Hjælp os med at blive bedre.
Kunne De finde på at bo her igen?
Vend.
Oversættelse: Brian Christensen Scandinavian Text Service 2015